ENGLAND ERKLÆRER KRIG
Det er sommeren 1917 Og der er verdenskrig.
Som så mange andre børn, måtte vi forlade vores hjem - forlade London.
Vi ville ikke rejse, men far er pilot
og mor sygeplejerske, Og vi sad imellem.
De insisterede på at vi skulle ud på landet
for at bo med "gale" onkel Albert og vores fætter Horace.
Læs det i avisen! Læs det i avisen!
Tropper sendes til Vestfronten.
Robert! - Sidste nyt!
Robert, vent!
onkel Albert møder jer ved stationen.
Tror i at han har modelflyvere - kampfly, som far?
Jeg ved det ikke, men han har en søn som hedder Horace, på jeres alder. Han har måske nogle.
Barn, Cyril har ansvaret Imens vi er væk.
Hvorfor skal han bestemme? Du bestemmer ikke over mig!
Det gør jeg, Robert.
Find en fin... Åh, her er en tom kupé.
- far. - Ja?
far, må jeg ikke komme med dig i stedet for?
Robert, hvem er den vigtigste medlem i alle missioner?
Du er - piloten.
Nej, det er navigatøren. Piloten skulle fare vild uden ham.
Mor og jeg ville gerne se At du kan holde kursen.
I kan regne med mig.
Så du altid kan finde mig.
Dit kompas.
Jeg kommer til at savne dig.
Klar til afgang.
- Tag plads på toget.
- Vær nu en dygtig pige.
Lov at gøre som onkel Albert siger.
Anthea, tag den her. Her er en til.
- farvel, mor! - bare du kunne komme med os.
- farvel, far. - farvel, mor.
Under rejsen forsøgte Cyril at vise hvem der bestemte,
men jeg kan ikke lide ham.
Jeg tænkte at en sommer på landet,
uden vores forældre, Kunne bare betyde en ting.
Eventyr.
Naturligvis kunne jeg jo aldrig vide Hvilken fantastisk eventyr det skulle blive.
Robert, vent!
Robert, hvad har jeg sagt? Vent på perronen.
Hej!
Jeg tager jeres tasker.
pas på dørene!
- skynd jer. - luk dørene, tak.
Kan i se onkel? Han må være et eller andet sted.
- måske er han lidt sen på den.
- Kommer i eller? - OK. OK.
Robert, vent på os!
Jeg er sikker på at det Her er den rigtige vej.
Hvor mange gange har du sagt det nu?
Jeg kan stadigvæk ikke forstå hvorfor vi måtte rejse hjemmefra.
Jane,
vi er på en hemmelig mission, bag fjendens linie.
Der findes en risiko, at ingen af os klarer sig levende tilbage.
Åh, Robert. For guds skyld.
De angriber os med zeppelinere...
Åh, se, der er huset!
- Vi er fremme.
Det er onkels slot. Kom nu.
Åh, jeg er gennemblødt.
Han har en bil. Måske giver han dig en køretur.
God aften, madam. Vi søger vores onkel Albert.
- Vi er... - Fem børn! Åh, jøsses!
Men I skulle ikke komme før end fredag.
I dag er det... fredag.
Er det? Jeg har en gås i ovnen. Gås spiser vi på torsdage.
Skidt med det.
Kommer i. Kommer i.
Tirsdage er det and, onsdage er det and, Torsdage er det gås.
Sæt jeres tasker ned. Det er and, and, gås.
Vi måtte have haft onsdag på tirsdag og mandag på søndag.
Jeg antager at det bare er en dag.
Sidste år tabte vi hele oktober.
Det er ikke let kan I tro, at miste en hel måned.
Jeg skal hente nogle håndklæder og fortælle jeres onkel at I er her.
Tak.
- Hvilken losseplads. - Det er skræmmende.
Jeg kan ikke lide det.
Jeg kan godt, det er så Gotisk, præcis som et spøgelsesslot.
- Præcis som skolen. Du skulle elske det, Cyril. - hvad sagde du?
Ingenting.
hvad er det for et spektakel?
brummer? torden?
Varm luft stiger, koldfront - boom.
Det havde I ikke ventet jer, hmm? Hvad?
Det her er børnene jeg fortalte om - Deres brors børn.
Umuligt, de kommer ikke før på fredag.
- Ikke sandt, Horace? - Ja, far, ikke før på fredag.
- I dag er det fredag. - Det kan det ikke være.
Rolig, det er torsdag.
Onkel, det er mig - Cyril.
Du kom til min otte-års fødselsdag.
Du gav mig et abonnement på "Månedens Matematik".
Cyril? Cyril!
Nej. Cyril var en meget mindre dreng.
Men det var for fem år siden.
Var det?
Æh... jeg antager at han burde være på din alder nu.
Jeg tænker på hvad han laver nu.
Jeg spise en hel gås selv nu.
Hvis det nu er fredag som I påstår, så var det gås i går,
så i må vente til, lad se...
… næste torsdag.
Men det er én gås i ovnen, og i dag er det fredag.
Åh, Martha...
... det virker som om at torsdagen er forsvundet, sammen med sidste oktober.
Åh, godt, tak skal i have.
Åh... er far...
... en sej gut,
meget modig.
Så, nu er det tid for mig at læse og fundere lidt.
Mange problemer at løse. Historien må være dommer.
- hvad betyder det? - Børn, jeg skal vise jer jeres værelser.
- Anthea, var det vel? - Ja.
... lad mig tage den lille.
Op og hoppe.
I stakler. I må vare udmattede.
- Hej, Horace. - Hej.
Jeg har lært mig ikke at tale med fremmede.
Men... vi er jo dine fætre og kusiner.
Ja... men I er fremmede.
I morgen tidlig, skal jeg vise jer rundt.
I må gå hvor I vil, bare ikke ud i drivhuset.
Det er forbudt område.
hvorfor skulle et drivhus være forbudt område?
måske er planterne dødelige, som i "Den sorte rose på djævleøen".
drivhuset er forbudt område når jeg siger det,
så hold jer væk derfra, så bliver alt godt.
se, det virker som det har holdt op med at småregne..
... lige tilpas til at det begynder at regne.
- Det kunne være værre. - tid til lidt musik.
Jeg vidste at jeg skulle have glemt den ting der hjemme.
Åh-nej, der findes vist nok en skadet kat i rummet.
Jane, læg den der ting væk og hjælp med at lede.
- Kom så, kissemis. - Tag det der tilbage.
- Du kan ikke sige hvad jeg skal gøre! - Det kan jeg og det ved du.
Jeg hader det her sted!
Han mener det ikke.
- Han længtes bare hjem. - Er jeg så dårlig?
Vær ærlig!
Tag tilbage?
Ikke en chance.
Hvilket sted.
Hele sommeren?
Jeg bliver også skør.
Ah, børn! Jeg tænkte på om I var sultne.
Vær så god og sid ned.
For det første, den anden lørdag i måneden, alle ved hvad det betyder.
Anden lørdag, lov og ordning, forordninger... regler.
Spænende tider, børn.
En chance at gribe godhedens bagere.
Nemlig, ja... regler. Vidunderligt.
Det ser ikke så dårligt ud.
Regel nummer et.
Ikke løbe i korridorerne.
Regel nummer to.
I skal rydde op på jeres værelse fra gulv til loft, side til side,
op og ned, rundt og rundt, bagfra og frem.
Polere træværket, panelerne og lave jeres lektier.
Regel nummer tre.
Vasketøj. Tre gange om ugen. Meget vigtigt.
Det Britiske Imperiet grundlagdes på rene bukser.
- æh... rene bukser og... - Mintsovs?
Vær ikke latterlig, Horace.
- Regel nummer fire. I må aldrig gå ind i... - drivhuset.
Så sæt fart på, ikke drøje, ikke sløse, altid fremad.
Vent! En regel til.
Det vigtigste af alt.
Jeg skriver en bog. "Svære regnestykker for børn".
Derfor skal der altid vare stille og roligt, her i huset.
Påkald jer ikke...
.. dragens vrede.
Så...
... sagde Martha at vi ikke måtte gå ind her...
.. eller at... vi ikke skulle glemme at gå ind her?
Hun var ikke særlig tydelig.
Vindruer!
Typisk!
Vasketøj...
... hvilken vigtig regel.
Ja.
Vi klarer aldrig det her.
Selvom at vi var 100 stykker.
Se hvor lang listen er.
Hvor tror i onkel opbevarer sine rigtigt store hammere?
Hvad?
Robert, det her er det eneste værelse vi ikke måtte gå ind i. Kom tilbage.
Hvad sagde du?
- Jeg sagde, det her er det eneste værelse... - Jeg kan ikke høre hvad du siger.
Robert, hold op med at dumme dig. Kom herhen. Kom herhen!
Du sagde noget om ikke at være i drivhuset?
Ja, Cyril. Så, kan vi også komme ind?
Okay. Okay, men rør ingenting.
- Her ovre, se. - Hvad er det nu?
Men den er låst.
Er den?
- Gad vide hvad der er bagved den. - Ikke mig.
- Lån mig den der hammer. - Glem det.
Vi er gæster, ikke indbrudstyve.
Desuden finnes der sikkert en grund til at døren er låst.
- Er der nogle der vil have vindruer? - Ja, tak!
Det er ikke underligt at Martha ikke ville have os herinde.
Se bare hvilken rod.
- Jane. - Tak.
Fang. Cyril!
- De er lækre. - Hvordan gjorde han det?
Hvem bekymrer sig om det?
Lad os udforske.
Hvor er Lamb?
Kom her.
Kom igen, Cyril. Enten det her eller vasketøj.
Friskt våget...
Helt vidunderligt. Hvor mon den fører hen.
Det er så mørkt her.
Vi vender om så snart vi se nogle kryb.
- Enig? - OK. Enig.
Gad vide hvor den fører hen?
Der fandtes en sådan her tunnel i "Molidors labyrint".
Det var der modige Bertram mødte en enorm ni-benet, talende edderkop.
Hvor uhyggeligt.
Jeg syntes det lyder barnligt.
Alle ved at edderkopper har otte ben.
Jeg kan ikke lide det her sted.
Cyril, måske finder vi et skibsvrag. Eller en gemt skat.
- Eller måske... en død krop. - Åh.
- Robert! - Håber at vi finder tilbage.
Kom her. Jeg kan se lys.
Jeg kan se havet der fremme. Det regner ikke.
- Det er smukt. - Robert, vent lidt.
- Se på det. - Anthea.
Der er smukt.
Hvor er vi? Hvad skete der med regnen?
Cyril, kom og se på det her.
- Hvad er det? - Okay...
... det er uudforsket land, så vi må være forsigtige.
- Ingen gør noget... - Ja, ja. Du er!
- Ja! - Robert!
.. uoverlagt.
- Robert! - Fascinerende!
Fantastisk! Ja!
Robert!
Ja!
Du skulle ikke have spist de der vindruer.
Det var ikke mig. Det var..
Det var den.
- Hjælp mig at grave den fri. - hvad?
- Grav den fri. Hvad er det?
Det ser ud som et gammelt skildpaddeskjold.
Jeg kan høre det ånde.
- Det er noget indeni. - Den lever!
- Kom nu. - Jeg tror ikke...
Åh, kom nu.
Det her kan være farligt.
Robert.
Jeg tror den sover.
Hør nu, hvad det end er, så vil vi ikke vække den.
Den sagde noget. Så uhyggeligt.
Den kan ikke.
Et, to, tre...
Ja, der var det igen.
Hvad siger den?
Det lyder som, "skrid væk herfra. "
- Hallo? - Vil du blive af med næsen?
Det kan vare en talende kæmpe-krabbe.
Se der! En hummer.
- Efter den! - Rør den ikke!
Jeg ved ikke hvorfor jeg sagde en hummer.
Her på stranden, der ovre!
Stop!
- pas på!
I må holde op med at tale med den. Den kan være farlig.
Den har sikkert store hugtænder og spytter gift.
- Det er et hyggeligt lille monster. - "Det"?
Det? Det?
I vil ikke fortælle mig at I ikke ved hvad en Psammead er?
Du er en hvad?
Jeg er en Psammead Crustacea Decapodlium Wishasaurus.
Forstået?
Nej.
jeg er en Sandfe.
- Sandfe? - Ja.
Jeg troede feer havde pænt tøj og vinger og tryllestav.
Hvor i alverden har du fået det fra?
Jeg skal kalde dig Sandy.
- Hvorfor? - Fordi vi fandt dig i sandet.
Du er så sjov. Har dine forældre forsøgt at koge dig?
Nu må det være nok. Vi går.
- kan ikke lide "koge"-sjov, hva'? - Robert, nu!
Børn kan ikke lide det.
- gå nu med jer... - Kom herhen.
Ved I at feer i bøger plejer at opfylde ønsker?
Okay, okay. Jeg skal opfylde jeres ønsker.
Men... jeg har en liste med krav.
Mine behov er små men jeg behøver en luksus værelse,
med nedsænket badekar og vandhaner som går frem og tilbage.
Og jeg behøver en tandbørste lavet af guld. Ikke børsten men den del man holder i.
Guldbørste vil ødelægge dit tandkød.
Prøv det en gang.
I hvert fald vil jeg have hvidt sand strøet over gulvet, helst sand fra Bahamas.
- Og en badehætte. - Sagen er den, at vi ikke har et palads.
- Og en Yak. - Eller nogle af de der ting.
Vi er familien Butterworth. Alt vi har, er et lille hus i London.
- Vi er bare børn. - Ønsk bare alligevel.
- Jeg ønsker... - Stop.
I begyndte at ønske, I kan ikke bare stoppe nu.
Et ønske, et ønske...
Ved nærmere eftertanke...
... skal vi gå fra denne her lille mand og gå tilbage til huset.
Det er ved at blive mørkt og vi har stadig onkels liste vi skal igennem.
Åh, god idé. 14 timers oprydning.
- Nu har jeg det.
Sandfe.
- Er I stadig her? - Ja.
- Og vi ønsker... - Anthea!
Vi ønsker at alle tingene på onkels liste bliver gjort med magi.
OK.
Så, i ville have at jeg skal give jer... ekstra hænder?
NEJ!
Nu skal vi se.
Var det alt?
Ja, den var god, ik'?
Hurtigt! Lad os se om det fungerede.
Skynd dig!
Anthea, hvordan kom du herind så hurtigt?
- Anthea? - Ja?
I gætter aldrig hvad der er i vores...
Jeg tror ikke det er sandt.
Kom, kom!
Forstår I hvad det her betyder?
Vi behøver aldrig arbejde mere. Vi er frie.
Jane?
Ønskerne. Rigtige ønsker. Vi ønskede...
... og det gik i opfyldelse.
Det burde ikke kunne ske.
Hun har ret. Det her er stort.
Det er enormt.
Det er overvældene. Det er monumentalt, kolossalt ginormalt.
- er det jeres eneste ord? - Det er nu.
Jeg hader at gøre det her, men det er for dit eget bedste.
Stop!
Horace kommer.
Du må distrahere ham. Hurtigt! Skynd dig!
Jaså det er du, dit utaknemlige lille barn. Burde du ikke gøre rent på dit værelse?
Horace, det er på tide at lære hinanden.
Nej, det er det ikke.
Jeg troede jeg også, men her er vi nu.
Jeg begynder.
Perfekt...
... præcis hvad min dag manglede...
... en rundtur i en mørke, lugtende kældere.
Det er her jeg har min monster-samling.
Hvad er det for en lyd?
Jeg ved det ikke.
Vær forsigtig. Ikke for tæt på. Du kan blevet skadet.
Fra en død søstjerne med et fastsat løg.
Det er det ikke. Den kaldes Megastarrium og er et monster. De er alle monster.
Se.
Åh, det var uhyggeligt, meget uhyggeligt.
- Ånej, det er mig. - Det her er ikke godt.
Hvis onkel hører det, er løbet kørt.
Her, vent her.
Jeg skal forsøge distrahere ham.
Jeg håbede at du kunne lære mig alle finesserne .... i monster...
Hvordan man laver Monsterier?
- Søde. - Der var du heldig.
Hvem vover at betræde dragens hule?
Det er Cyril, onkel.
Ja, Cyril. Hmm...
... virker som et populært navn..
... hver og hver anden dreng hedder vist nok Squrill - Cyril. Cyril!
Jeg kom for at se hvad du skriver.
Virkelig?
Jeg kan lide at regne.
- Jo sværere, desto bedre. - Det er den rigtige tankegang, kom ind..
Matematik skal blive din kærlighed.
Jeg skal give dig det sværeste regnestykke du nogensinde har set.
Spændende, hva? Det er her… et eller andet sted.
Jeg ved hvordan du har det..
Det er vidunderligt, ikke også?
Ingen idé at skynde sig.
Nyd.
Nyd tallet.
Lad det skylle over dig.
Og når du fået dens fortrolighed... er det dit for livet.
- Er du den rigtige Anthea? - Ja.
Det tror jeg i hvert fald.
Skingrende!
Skrigende?
Ah, som negle på en sort tavle?
Dragen vågner.
Onkel, nej!
Hvem det end er der laver den larm...
Okay da, minus 82...
... må tage konsekvenserne!
Tænk, Cyril, tænk!
... og 86 bliver helt irrelevant.
3,465,222.
Sig det lige igen?
3,465,222.
Et primtal fra Zeeman-serien.
Mesterligt arbejde, Squrill - Cyril.
Det er min favorit serie...
... selvom at Flugeby kommer efter på en tæt andenplads.
Jeg skal vise dig Dr. Flugelby's bog.
Han blev tosset, ved du, komplet tosset.
Tabte forstanden. Faldt ned fra sit træ. Eg, tror jeg det var.
Vent nu.
Hvad er det her for noget?
Nej, vent! Sig ingenting.
Eggasaurus.
Nej, Tyrannosaurus.
Kom så I to.
Hvis vi starter nu, så kan vi være færdige… næste tirsdag.
Kors, hvor ser her ud.
Hvordan skal vi kunne betale for skaderne?
Det er da ikke så slemt.
Jeg mener, det er bare...
... tallerkner... og den der klokke...
..den her vase...
hvor dyr tror du en Ming-vase kan være?
Jeg ved det. Vi behøver ikke købe noget...
..vi kan ønske at tingene bliver hele igen.
Hvad har vi så her?
Hvilken arbejdsdag det her endte med at blive.
Åh... det var ikke os.
- Jeg lyver ikke, det var Sandfeen... - Jane.
- Sandfeen, æh?
Nej, hun sagde ikke "Sandfeen", hun sagde...
Hun sagde...
Safari. Vi lod som om vi var på safari,
og Cyril er en elefant.
En safari, naturligvis.
Okay, hvis alle gør som jeg...
... kan vi måske blive færdig inden i morgen.
Kom i gang alle sammen.
Kære mor,
hvis onkels brev skulle komme frem før mit,
Robert siger at ulykker sker, under disse omstændigheder.
uanset hvad, er det bare vores anden uge,
og vi har allerede fundet en vidunderlig strand,
og vi har fundet en... fundet en mærkelig ting.
Men det er sengetid nu.
Så, ikke mere fra mig i aften.
Din elskede datter, Jane.
PS. hvis du fik et ønske,
hvad skulle det så være?
- Bacon? - Ja, tak.
- Supersaurusen var 68 meter høj! - Jeg ved det.
Men hvis du vil se et rigtigt monster...
Av! Hvorfor gjorde du det?
- Kogt æg, Jane? - Mm. Ja, tak.
Tak!
Hvad lavede I to så i går?
Horace viste mig sit laboratorium.
Og sin monster-samling.
Han har mange, lagt i dåser.
- Usch, det er ulækkert. - De fleste er ikke noget værd.
- Hey! - Men han har et dinosaur - og den er i et æg!
Det er en hemmelighed. Nu må I fortælle mig en af jeres hemmeligheder.
- Okay... i går... - Robert! Robert, nej. Kom her.
Sæt mig ned!
Lad vær'. Hvad er I ude på?
Du var lige ved at afsløre DEN.
- Og? - Det er vores hemmelighed.
Og Horace er så sær.
Han er lidt mærkelig, men når man lærer ham at kende, så er han ikke så slem.
Og han har et eget laboratorium.
Der samler han på monstre og lægger dem i dåser?
- Ja. - Tænk hvad han skulle gøre med DEN.
Åh... ja, bare tænk.
Nævn ikke DEN i Samlerens nærhed.
Hvad visker I om? Og hvad er DEN?
- Ja... jo... - æh...
DEN...
DEN er en slags gemmested. Du er DEN.
Tæl til tusind mens vi gemmer os.
Tusind? Plejer det ikke at være til 20?
Men det er så stort et hus, og Jane og jeg er bare piger...
Så okay.
Et, to, tre...
Jeg hader at sige, "vi er bare piger".
- Hvor skal du hen? - Her er en ledetråd.
- Det rimer på "Han-sne". - Nej, nej.
Aldrig, vi går ikke der til igen.
I kan vel huske hvor galt det gik med de ønsker.
Åh, se, den her "pind" må være den der generer Cyril i hans....
Hold op! Du kan fornærme mig lige så meget du vil, men..
Tak, men jeg sparer det til senere.
Jeg går med, hvad enten I vil eller ej.
Han-sne...?
Han-sne?
Sandfe.
Hvorfor dette gnavne ansigt? Dårlige nyheder?
- Det her brevet fra din forlægger. - Ja, ja. Uvigtigt.
Uden betydning.
De vil lave forandringer i din bog.
- Forandringer? - Ja.
"Svære regnestykker for børn" dur ikke som titel.
- Ikke? - De foreslår en ny titel.
Regn for sjov med Kalle Kylling.
De erstatter dig med en kylling.
- Latterligt. - Selvfølgelig er det det.
Vi må skrive en klage.
Giv mig navnet på kyllingen og adressen til hønsehuset.
Nej, nej, til din forlægger. Du kan ikke have en kylling der regner.
Selvfølgelig ikke. Man kan ikke regne uden fingre.
Ingen idé, selv om han kunne bruge vingerne.
Nej, det er latterligt, så kan han kun regne til to.
Med mindre... æh...
Noah klarede sig med 2 + 2.
Jøsses, den der oversvømmelse må have været et slemt tilbageskridt.
Lugter som regn. Store forandringer på vej.
Skriv den her under.
Den! Den!
Så du kommer for at takke mig for gårsdagens ønske?
- Jeg tog med her med til dig.
Glem det. Hvor venligt.
Dit hul virker ikke særligt bekvemt.
- Jo, det er det. - Vil du sidde her med mig?
Som Slaske. Han er min kanin.
- Hedder din kanin Slaske? - Mm.
Har han ingen rygrad?
Dit valg af navn på ting er ikke særligt godt, barn.
Og her kommer resten af jer.
Vores ønske blev ikke som vi havde forventet.
Nej.
Ja, vores dobbeltgængere forvandlede hall'en til et svømmebassin.
Var der noget der blev skadet?
- Skadet? Alt var rodet!
- Vaserne knuset til skår? - Ja.
Gulvet oversvømmet og bøgerne druknet?
Ja, det var de.
Og huset brændt ned til grunden?
- Nej. - Brændte huset ikke ned til grunden?
Så synes jeg - alt taget i betragtning - at I slap let ud af det.
Hvad?
Ikke så hurtig, Sandfe!
Du skabte dobbeltgængerne og ødelagde huset med vilje, gjorde du ikke?.
Hør her, det var ikke mig. Sådan er reglerne.
Man ønsker noget og så går det galt.
Og så lære man noget vigtigt af det, forstået?
Det er forfærdeligt. Jeg lærte mig ingenting.
Naturligvis bliver alt normalt når solen går ned.
Hvorfor "naturligvis"?
Fordi ønskerne kun gælder mens det er lyst.
Så det var derfor at vores dobbeltgængere forsvandt.
- Hvorfor sagde du ikke det noget før? - I spurgte ikke.
- Kan du lave alt det som er gået i stykker? - Ja, selvfølgelig.
- Men det går i stykker igen ved solnedgang. - Fedt!!
DEN har fat i noget af det rigtige..
Så hvad I har lært af det her er... Hej der.
Hvad syntes du?
Jaaa... vældig godt. Jeg kan lide, æh...
... lyset og skyggerne, vældig effektivt.
Motivet er et hæsligt monster, selvfølgelig.
Når solen her bager, bliver monstret forskrækket.
Hans hår står lige op og...
Åh, det er jo mig.
Jeg ved det. Vi ønsker penge. Så vi kan betale for alle skaderne.
Men ikke for meget, Bare lige nok til at erstatte skaderne.
- Jeg syntes at vi skal ønske os guld. - Ja!
- Jeg ønsker at vi havde spandevis med guld. - Robert!
Så, spande med guld.
398... 399...
400...
999...
1,000.
Parat eller ej, nu kommer jeg!
- Vi skulle jo tage det roligt. - Åhh, ti stille.
- Skynd dig. - Den sidder fast.
- Tryk hårdere, Cyril.
- Tryk! - Tryk.
Spande med guld!
Hallo?
Det er Horace.
Ånej, han må ikke se guldet.
Jeg kan høre jer.
Kom frit frem, hvor end I gemmer jer.
I ved at I ikke kan gemme jer for altid.
Aha! Jeg fandt jer!
Jeg vandt, jeg vandt, jeg vandt!
Ny leg. Du er.
Kom igen nu. Var nu ikke dårlige taber.
æh... nye regler. Vinderen får et forspring.
- Sådan er det. - Ja selvfølgelig.
Okay da.
Skynd jer!
Anthea, nu går vi!
Vent på os.
Kom nu, Lamb. Skynd dig.
Tager du Lamb, Anthea?
- Har du listen? - Ja, Cyril.
Godt.
Når vi kommer ind til byen, Skal vi den lige vej til antikforretningen.
- Ja, Cyril. - Vi skal bare ind og ud.
- Ja, Cyril. - Vi skal ikke lade os distraheres.
- Er det forstået? - Ja, Cyril.
Tak.
Kom nu, vi skulle købe vaser, ikke is.
Nu går vi hen og køber vasen.
- Fem vafler med alle tilbehør. - Robert!
- Behold resten. - Hvad laver et barn med så meget guld?
- Det må være falskt guld. - Nej, det er det ikke, er det?
- Vi ønskede os... - Det gjorde vi ikke, Jane.
Nej, han sætter vasen tilbage.
- Den er præcis som den der er gået i stykker. - Han vil ikke tage imod guldet.
Hvad...?
Ikke igen. Ikke...
Nationen behøver dig!
Far! Far!
Jeg er ked af det, min dreng.
- Jeg troede... - Det er okay.
Det gør ingenting.
Ved I hvad vi behøver? Få noget i maven. Hvad siger I?
Men ismanden... Han ville ikke have vores penge.
Heller ikke manden i antikforretningen.
Der må findes nogle som vil have en håndfuld med guld,
uden at stille spørgsmål.
- Se på den der. - Heftig, ikke også?
Cyril!
Han prøver at sige noget.
Cyril?
Det er bilen - noget med bilen.
Det der er ingen bil.
Det der er en Portman Speedster 3000.
ifølge bilbladene,
... er 3000 den hurtigste fabriksbil, nogensinde.
Den har otte hestekræfter.
Hvis den nu er så fantastisk, hvorfor køber du den så ikke?
- Ja, køb bilen, Cyril! - Køb bilen!
- Nej. - Kom nu og køb bilen.
Hold op!
Træd ikke på mit gulv.
Flyt dig, jeg vil tale med min far.
Okay, det må være meget vigtigt, hvis du vil forstyrre ham midt i arbejdet.
Det er om de der børn.
Virkelig? Og hvilken børn mener du så?
Mine kusiner og fætre.
Brum-brum.
Cyril, den her går 130 km/h. Far ville elske den.
Rør ikke bilerne!
- Vi skulle bare... - Shh.
Hør her..
... Vi vil købe en bil.
- Den der. - Selvfølgelig, min unge mand.
Og måske I skulle tage...
... den der bil ud på en prøvetur?
- God idé. - Bare et lille problem med depositum...
... i tilfælde af der skulle ske en ulykke. - Ulykker sker ofte for os.
-Det forbavser mig ikke. - Rækker det her?
Ja.
- Jeg viste ikke at Cyril kunne køre. - Det kan han heller ikke.
Kom nu!
Til venstre!
- Pas på!
Jeg kan ingenting se!
Hjælp!
Stop bilen!
Stop!
- Tak for prøveturen, men jeg tror vi lige tænker over det.
- Vent... - hurtigt.
Stop!
- Du skal få betalt for det her, din lille... - God eftermiddag.
Sergent...
Lige det vi manglede.
De her bøller har ødelagt min bil.
- Ham her kører som en... - Et barn?
Bagved rattet på deres bil?
Æh? Ja..jo...
Børn...
Ham her sværgede at han var 27.
Han har kone og tre barn i Winchester.
Men jeg er 11!
Ja, ja, i og jeres guld!
I er et kønt par.
Snyde ærlige bilforhandlere med jeres stjålne guld.
Nu er det nok. De her børn er med mig.
Åh, en medskyldig.
Men jeg tror ikke at de kan sno sig ud af den her. Tillad mig.
Væk!
Kom med her, Mr. Peasemarsh.
Det er væk!
Jeg er sikker på at der findes en rigtig god forklaring, men vi må gå ned til...
Horace, jeg tror at det er noget barnligt sludder. Jeg er midt i kapitel 12...
... lykken med kvadratiske egvationer. Jeg er kommet til den gode del.
Nej, det er sandt. Børnene, guldet og drivhuset.
Jeg har dem.
Dømmes de til 20 år i fængsel?
- Hvad i...? - Men...
Farlige forbrydere er på fri fod. Alarmerer politiet!
Usædvanligt tidspunkt.
Natlige udflugter... uopdragne unger...
Ildelugtende lugt.
Mærkelig situation. Martha, forklar.
Vi gik en tur med hunden.
- Ikke sandt, børn? - Ja, Martha.
Ahh, Hundenes hyl!
Springer med flokken en forårsmorgen, æh?
Frisk luft, logrende haler, æh? Vov, vov, vov.
Hvor meget er hunden i...?
- Men vi har ingen hund. - Anvend fantasien, Horace.
Guldet.
Ja, guldmønterne. Ingen rør sig.
Horace... Horace!
Du begynder at opføre dig underligt.
Kom nu, børn.
I kan måske snyde min far,
... men jeg har nok beviser til at...
... sende jer alle til fængsel, i resten af jeres liv.
Puh.
Sikken dag det har været.
- Den kunne have været værre. - Værre?
Hvordan? Du skaber altid problemer.
Hold op med at hakke på mig.
Desuden var du ikke længe om, at komme om bag rattet på den bil.
Hvorfor er du altid så besværlig?
Hvorfor skal du altid bestemme alt?
Du tror du er voksen, men det er du ikke.
Hold op! Nu skal I ikke slås.
Hvis I vil være så venlige.
Jeg skulle tage hånd om jer.
- Det kan godt være, men det betyder ikke at jeg skal høre efter. - Jo, det gør det!
- Nej, det gør det ikke! - Jo, det gør det!
Du er ikke far.
Hallo?
Nå, nå, nå, nå...
Hvad er det for ballade?
Så mange sure miner.
Jeg har måske noget som kan muntre jer op.
Lidt magi.
Ikke mere magi... please...
Abra Chihuahua!
Lad mig se. Lad mig se.
- Det er til os alle sammen! - Det er fars håndskrift.
Åben det, Cyril. Skynd dig.
Med alt det rod, så glemte jeg det næsten.
Kære børn,
håber at I alle er glade, raske, og ikke laver for mange spilopper,
og fylder jer med alle landlivets glæder.
Han har ret i at vi fylder os.
Jane, jeg håber at du nyder din violin.
hvor svært det end er at lære nu,
vil du have meget glæde af det i fremtiden.
Anthea, jeg har haft meget glæde af bogen du gemte i min bagage.
"Den styrtdykkende Pilot fra Poslewait".
alle vennerne i enheden står i kø for at låne den.
Og, Robert...
Sopwith-flyget er lidt svært, men hun er en skønhed.
Jeg ønsker at jeg kunne flyve over og møde jer.
Lad os håbe at det ikke varer alt for længe.
Og, Cyril...
Det er en besværlig tid for os alle.
Men jeg ved at jeg kan regne med dig.
hvad der end sker, må I passe på hinanden.
Og give Lamb et stort kys fra mig.
Nu må jeg hellere få lavet lidt, for jeg er på morgenpatrulje.
Al min kærlighed forevig.
Far
Læs det igen, Cyril.
Martha?
En uventet gæst er lige dukket op.
På lynvisit antager jeg. Jeg vidste ikke noget om det her.
En gæst, herren?
Ja.
Professor Karsten Kylling, fra Ægsford-Universitetet.
Jeg gik på Ægsford. Jeg kan ikke huske nogen Kylling.
Det er fra din forlægger.
De foreslår, at man skal give en gratis dukke med, hver gang man sælger en bog.
En gratis dukke med hver bog?
- Latterligt. Det er der ingen der falder for. - Præcis hvad jeg sagde.
Kylling!
I dag er en ny dag, en ny start.
Skal vi ønske noget i dag?
Ingen chance.
Hvad?
Cyril og jeg har diskuteret det,
og bestemt at vi skal lade Sandfeen være i fred fra nu af.
Men jeg har lavet en tegning. se.
Vi kan ikke bare lade den være i fred.
Tænk på alle ønsker vi mister.
Ikke mere ønsker. Det er slut.
Lov mig, Robert... please.
Okay. Okay, jeg lover.
Så hvad skal vi gøre i stedet for?
Bliver venner med Horace.
- Hvorfor? - Hvorfor ikke?
Fordi han er så grum.
Strålende!
Hvem der?
Hej, Horace.
Åh, er det bare jer.
Vi kom for at se om du ville lege med os.
Så I kan lege gemmeleg igen og stikke af uden mig?
Vi er ked af det.
Hvad siger du?
Hvad med at vi laver en madkurv og tager ned til ha-havet?
Det vil jeg meget gerne.
Det ville jeg meget, meget gerne, men sandheden er...
-..jeg ikke kan lide jer. - Men vi vil være dine venner.
Jeg behøver ingen venner.
Men jeg har brug for test-objekter til mine eksperimenter.
Usch! Horace, vær nu ikke latterlig.
- Sæt den ned. sæt den ned. - Tving mig.
Horace, sæt dem ned.
Det her går jo godt. Tror I han er vores ven nu?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved at I har en hemmelighed, og når jeg har fanget jer, får jeg det ud af jer.
Åh, hvad sker der her?
Jeg leger med de andre børn, Martha.
Det er godt. Dygtig dreng, Horace. Bare forsæt.
Her op, hurtigt!
Tror I vi er okay? Ja.
Jaså, det tror I, hva'?
Hvis jeg ikke får lov at høre jeres lille hemmelighed...
... lukker jeg jer ikke ud.
Vi er fanget.
Nej, det kan vi ikke være.
Jeg undrer mig over hvor Robert blev af.
Jeg behøver en længer ståltråd.
Jeg har måske noget.
Måske den her?
Her.
godt.
Jøsses!
Jeg har vinger!
Så bløde.
Så hvide.
- Den lille... - Hvad?
Han må havet ønsket.
Han er helt ude af kontrol. Jeg holder det ikke ud.
Hvad skal jeg sige til mor? Se på jer!
Cyril!
Cyril! Cyril!
Du har gjort det igen!
Hvad tænkte du på?
Jeg tager til Frankrig og hilser på far.
Frankrig?
Han ønskede han kunne komme og møde os, men han kan ikke.
Men vi kan flyve hen til ham. Kom nu!
Robert, nej!
Den her vej. Prøv bare at fange mig!
Anthea, vent!
Søde, vent på mig!
- Kom nu, Jane. - Anthea, vent på mig!
Robert!
Det her er fantastisk.
Spørg Robert.
Se!
.. hvordan vi har hørt det.
Sæt nu fart på!
Vent på mig!
Vent på mig! Nej!
Selvom det er imod min natur, har jeg bestemt mig for at slippe...
... jer ud.
Hallo-o!
Børn! Hvor er i, kære?
Ah, Horace. Har du set dine fætre og kusiner?
Nej.
Den eneste fornuftige forklaring er...
... at de fløj ud gennem vinduet.
Hvad tænkte du?
- Vi kunne være blevet dræbt! - Jeg vil møde far!
Frankrig er bare et lille stykke længere den vej.
For farligt!
Og for sent.
Vi må vende om, NU!
- Jeg styrter. - Nej, det gør du ikke.
Hold farten oppe.
Kom nu, alle sammen.
Vær så god, Robert.
Det var godt. Gode gud.
Se på jer. Snavset.
Jeg tror jeg landede i onkels roser.
Han bliver så sur.
Kom her, børn.
Kom her.
Jeg er sikker på at alt bliver OK..
æh... vi må håbe... vi må tro...
Mor!
- Jeg kan ikke tro du er her! - Mor!
- Jeg viste ikke at du skulle komme. - Mor.
- Fik du vores brev? - Ja, det fik jeg, min skat.
Der er noget galt.
- Det er jeres far. - Er han her?
Nej, Robert, det er han ikke.
Hans fly er styrtet ned bag fjendens linier...
for fire dage siden.
Han savnes.
Nej.
Det er sandt.
Hvor er den? Jeg lagde den lige her!
Robert?
- Den er væk! - Hvad mangler du?
Kompasset. Jeg lagde det i skuffen, men det er her ikke.
Den dukker nok op. Kom her.
Du behøver ikke at være urolig. Far klarer sig.
- Ja. - Nej, helt ærligt, han savnes ikke.
Det kan han ikke være.
Han må være på en hemmelig mission bag fjendens linier.
Det er okay at være ked at det.
Jeg er ikke ked af det. Jeg må gå nu.
Vi må hjælpe far.
Det ved jeg.
Jeg ved at du vil.
Men vi må vente på at høre nyt.
Vente?
- Ja, jeg er sikker på at... - Vente?
Robert, jeg...
Bare du er her.
Sandfe, please.
Søde.
Hvorfor vækkede du mig?
Jeg har mistet noget.
Jaså, du? Noget værdifuldt?
Og du tror jeg kan hjælpe dig med at finde det.
Med et ønske.
Naturligvis.
- Jeg ønsker... - Nej, stop.
I har ikke flere ønsker i dag.
I fik alle vinger. Det var ikke let at gøre, skal du vide.
Vinger er et stort arbejde.
I kunne jo vise lidt taknemlighed.
Jeg er vældig taknemlig.
Men, Sandfe...
... jeg behøver det ønske.
Okay, jeg skal opfylde dit ønske,
... når daggrynet kommer, ikke tidligere.
- Men du gør det? - Ja.
Men, barn, hvad så bagefter?
Du ved at ønsket forsvinder ved solnedgang.
- måske forsvinder dette her ikke. - Men du ved, at det gør det.
Hvad er ideen med ønsker som ikke holder?
Magi... svinder væk.
Det ligger i dens natur.
Den kan vise dig vejen,..
... men til sidst, er det...
... op til dig.
Som årene går,
... bliver de magiske timer færre og færre.
Og inden du ved af det...
... har også du glemt.
Glemt alt det her.
Glemt mig.
Og magien... er falmet.
Nej, jeg glemmer aldrig.
Vi får se.
Nu...
... må du gå tilbage til din seng og jeg til min.
Du går ikke?
Er du forstenet?
Tror du han ser på samme himmel?
Jeg antager det...
... med mindre han er blevet ønsket hen til en anden galakse.
Hvilket jeg er sikker på, at han ikke er.
Du ved, meget indviklet.
Galakser er et stort arbejde.
Kan du flytte dig lidt?
Hallo der!
Hvad gør du?
Lad mig være.
I morgen kommer hurtigere, hvis jeg bliver her med dig i nat.
Nej, det gør den ikke. Den kommer med samme hastighed som den plejer..
- uanset hvor.... du kan ikke... - Godnat.
Du snorker forhåbentlig ikke?
Vidunderligt.
Jeg håber, at du sætter pris på det her.
Det er morgen, Sandfe.
Nu kan jeg ønske.
Sandfe?
SANDFE!
Jeg viste det!
Det kunne ikke være andre end dig!
Robert, lige i tid til dissekeringen.
Hvordan fandt du ud af det med Sandfeen?
Takket været dig. I går aftes da du gik ud til drivhuset, fulgte jeg efter dig.
I flere år har jeg undret mig over hvorfor jeg ikke måtte gå derind.
Nu ved jeg.
Jeg er ikke sikker på om din Sandfe er skaldyr eller krebsdyr eller...
Lad den gå.
Jeg har brug for den til mine ønsker.
- Ønsker? Hvad taler du om? - Jeg er en Sandfe!
Det findes en lille ledetråd i navnet.
- Den kan tale - Du skulle høre mig synge.
Kald det ekstra sikkerhed.
Jeg, Karsten Kylling...
- Te? - Ja tak.
Jeg håber ikke jeg at forstyrre?
Nej, nej.
Må jeg præsentere min ærede kollega Professor Karsten Kylling, M.A.B.S.C.E.G.G.,
Der sker ikke meget bagved næbbet.
Jeg undrer mig over, hvor ønskerne kommer fra.
Er det en kirtel?
Måske er det noget i hjernen.
Hallo. Godaften.
- Måske kan jeg skære den op langs midten. - Nej!
Jeg genkender dig, Horace.
Du er ikke som andre børn.
- Det håber jeg da virkelig heller ikke. - Nej, du er ...
... som en galning som eksperimenterer på ting i kælderen.
- Sådan er du. - Så er det nok! Det er på tide.
Vent, du sprætter den op, kan den ikke opfylde dit ønske.
Foreslår du, at jeg ikke skal undersøger den ordentligt indeni?
Jeg stemmer for den idé.
Lad os stemme.
Alle som stemmer for "ikke-sprætte-op"- forslaget, siger ja.
Ja!
Den bedste måde at finde ud af hvor ønskerne kommer fra, må være at bede om at få opfyldt et.
Hvad kunne der gå galt?
Overraskende godt tænkt, Robert.
Og så kan vi studere ønskerne under laboratorieforhold.
Men... hvad skal man ønske sig?
Hvilken lækker monster-samling du har her.
Og med dig er den fuldført.
Nej.
Selvom at jeg er af prima kvalitet...
... mangler du stadigvæk det bedste monster.
Fint æg.
Tyrannosaurus, hvis jeg ikke tager fejl.
Bare en... lille... ønske.
Kom nu, Horace.
- Du ved at du vil. - OK.
Jeg ønsker at ægget klækker.
Sikke noget pjat.
Jeg ved at du ikke stoler på Sandfeen, Cyril...
- Cyril, kom hurtigt! - Hvor har du været?
- Sandfeen. - Men det er dertil vi er på vej.
Nej, det går ikke. Han er ikke der.
Hvad taler du om?
Du har allerede været hos den, ik' også?
- Nej... - Du sløsede ønsket væk.
- Jeg forsøgte at hjælpe. - Hvad har du gjort?
Jeg gjorde det for far.
Men Horace fulgte efter mig.
- Jeg var tvungen, for du er jo ligeglad! - Hvad mener du?
Din idiot, selvfølgelig er jeg ikke ligeglad!
Vi bryder os alle sammen om det, men du...
..skulle ødelægge alting som sædvanligt!
Du er den som er ligeglad, Robert!
Lad ham være! Det er det han vil ha'.
Du har ødelagt alt sammen.
Vær' søde ikke at gå.
Det er ikke for sent.
Det er det jeg forsøger at sige.
Det er i kælderen
Nu skal du se, Horace.
Jeg lovede dig en dinosaur.
Og du skal få hvad du fortjener.
Det her... er Gerald.
Han savler lidt, for han er kun 2 år.
Kom ind, børn. Kom ind.
Det er okay.
Han er kun interesseret i Horace.
Gør noget.
Det her er et eksempel på, hvad vi i branchen plejer at kalde et dårligt ønske.
Rigtigt dårligt, dårligere end de dårligste.
Sandfe, vær' sød at stoppe med ønskerne..
Ahh, bare lad den sluge ham.
Han er sulten! Ungen er delikat.
Det er sket med ham.
- Hørte du den skrækkelige larm? - Nej, desværre, det er sikkert mig - min urolige mave.
Jeg ved hvad jeg skal gøre.
Jane?
Musik beroliger vilde udyr.
Jeg læste det i en bog.
Jeg tager det tilbage.
- Hun er vidunderlig. Ja, forsæt, Jane.
Fantastisk.
Ånej, jeg tager det tilbage, jeg lige tog tilbage.
Kan ingen få henne til at tigge stille!
Jeg holder det ikke ud!
Jeg følger mig... lidt svimmel.
- Hyperventilerer. - Horace!
Tak gode gud for at det sluttede.
Hallo?
Hvad er det galt med ham?
Tag ham hen til mor, hurtigt. Hun ved hvad man skal gøre.
Jeg tager ham. Anthea, du må ønske.
- Sandfe. -.. barnet med... Hej.
- er det dig, mor? - Det er OK.
Skal du ordne mine negle?
Bare lidt let pudsning, tak.
Han er helt væk. Det gjorde ham svag.
Vi må tage ham tilbage til stranden, så hurtigt som muligt.
.. måske bare en abe med en skiftenøgle.
- Jeg ved hvordan vi skal redde far. - Vi må ønske.
Det hjælper ikke. Stol på mig.
Hvordan skal vi kunne stole på dig?
Alle ønsker har kun handlet om dig.
Ikke længere.
-.. plejer være en under krigen. - Okay da.
I går ned til stranden.
Jeg tager Horace hen til mor.
Kom nu, Horace.
I bliver aldrig en dansetrup...
Hej, er I de tre kloge aber?
Jeg er Kaptain Spiky.
Vent.
Du har ret.
Jeg har sløset ønskerne væk.
Du tager afsted og møder far, så tager jeg Horace.
Men du må sørge for, at far får sit kompas.
Hallo, herre.
Så han kan finde os.
Kom nu, Horace.
Jeg har dig, Sandfe.
Hej der.
Du skal vide, at du er min favorit.
Jeg har også dig.
Du er også min favorit.
Og du er vældig høj.
Kom her.
Jeg skal bare bøvse en gang.
Stille og rolig. Sådan.
Sådan ja.
Det var forfærdeligt!
Det var bedre.
Intet så godt som et mobilt hjem.
Er du stærk nok til at opfylde vores ønske nu?
Jeg er ked af det, men jeres gale forsker-fætter...
... har allerede opbrugt dagens ønske.
I må vente til i morgen...
... som faktisk er min fødselsdag.
Jeg fylder 22.
Vi kan ikke vente til I morgen. Da kan det være for sent.
Virkelig? Okay da.
Måske har jeg noget hernede, som kan hjælpe.
Det her er den store ønske-bog.
Det her burde hjælpe. OK.
Ah, her har vi noget.
Smarte ønsker, hurtige ønsker...
... åndeløse ønsker, intellektuelle ønsker...
... afbrudte ønsker.
Det her virker lovende.
Ah, ja.
Tillæg C, regel Vll.
".. det er højst upassende at genindsætte fuld ønske-status...
... genstand for alle involverede, der har en sund krop og sjæl"
Der har vi det.
Og hvor nøjagtigt er det?
Jeg tror det betyder at I ikke har brugt en helt dags-ønske, i lovens forstand.
Derfor har I en smule ønske tilbage.
Åh, tak.
Det er bedst at I skynder jer.
Okay, Sandfe.
Vi ønsker, at vores far kommer sikkert hjem.
Og det er alt.
Hvis I er sikre på at det er det I vil, så...
Holde i hånden. Dejligt.
Der!
Se! Jeg tror det er far!
Kom, hurtigt!
- Skynd dig, Anthea. - Kom nu!
Far! far!
- Far! - Cyril!
Vi troede du var væk.
Hvad skete der egentligt?
Jeg forstår ikke, hvordan kom jeg herhen?
- Sandfeen.
Vores ønske gik i opfyldelse, far.
Har hun læst nogle af dine bøger?
Nu kommer hun ikke til at kunne sove.
Hvor er Robert?
Han er lidt chokeret, men han får det bedre.
Du gjorde det rigtige, ved at bringe ham til mig.
Nå... hvad skete der?
Jeg kan knapt tro at jeg er her. Vent til jeres mor får det her at vide.
Hun ved ikke noget om det her sted.
- Ingen ved det, bortset fra os. - Okay.
Vi overrasker hende og Robert senere.
Der... der bliver ikke noget senere.
Vi har ikke så meget tid....
kun til solen går ned.
Jeg vil have at det her ønske aldrig slutter.
Søde far, jeg vil have at du skal blive.
Det var Roberts idé.
Far! far!
Hvordan har han det?
Martha har passet på ham hele natten. Jeg sagde, at hun skulle hvile sig lidt.
Jeg ved ikke, hvad han fejler.
Han bliver ved at mumle om monstre og sandfeer.
Måske skulle du også hvile dig lidt.
Vi ser efter Horace...
... i mens.
- Okay, som i vil. Jeg er meget træt. - Okay.
Mor?
Far er okay...
.. det ved jeg.
Horace, kan du høre mig?
Horace!
- Robert! - Han er vågen nu.
Her, tag lidt.
- Hvad er det? - Det er medicin. Det er godt for dig.
Jeg har selv lavet den.
Måske ikke, Jane.
Vi må tale sammen.
Ja.
Om dinosauren.
Og ønskerne.
Og DEN.
Det var virkeligt. Det var ingen drøm.
- Præcis, og det skal være vores hemmelighed. - Men verden må vide det.
Det behøver verden ikke at vide.
Ja...
... vi kan skrive en hemmelig rapport
og gemme den i rødt bånd i 40 år, og benægter alt. Det kan jeg lide.
Eller også kan vi bare holde det for os selv.
Jeg har aldrig haft en hemmelighed, at dele med nogle før.
Men nu har du os.
Tillad mig, min kære.
Bekendt ansigt.
Standhaftig fyr.
Mr. Bialli, slagtere... æh, bagere... æh lysestage-mager.
Jeg hørte om, I ved...
Stakkels barn.
Jeg tænkte, at de her skulle muntre dem op.
- Meget venligt af dem. - Vær så god.
- En hver. - Tak.
I avisen står der, at det er sikkert, at tage tilbage til London.
Åbenbart vendte en gruppe Zeppelinere tilbage... meget mærkeligt..
..piloten påstod at han så engle.
Så, det er på tide for os at rejse hjem.
Er du der inde?
Hallo I der, sluk lyset!
- Hvor er han? - Ved I ikke, at der er krig?
Hallo!
Han har været hos frisøren!
Så, det er jer igen.
Hvad laver HAN her?
Jeg er virkelige ked af, at jeg forsøgte skære dig i småstykker.
Åh, det gør ikke noget. Det var sjovt. Undskyldningen modtaget.
- Tag en af de her. - Jeg antager at I vil lave dagens ønske.
- Nej. - Nej... det vil vi ikke.
- Vil i ikke ønske? - Nej.
Jeg har aldrig hørt magen. Kan jeg ikke friste jer med et lille bitte baby ønske måske?
Vi har bestemt os for, ikke at ønske mere.
Det er det fornuftigste jeg har hørt i 8,311 år.
Vi kom for at sige farvel. Vi rejse hjem.
Rejser hjem?
Vi er lige begyndt at have det sjovt.
Jeg lavede det her. Et fødselsdagskort.
- Hvordan viste I det? - Du fortalte os det.
- Nå ja, ja. - Vær' så god, Robert.
Jeg får ikke mange kort nu til dags.
I ved hvordan det er, efter 6,523 fødselsdage...
- ...så holder man op med at tælle. - Du ser ikke så gammel ud.
Nej, jeg drikker meget fugtighedscreme.
Og du kan ikke have en fødselsdag, uden en gave.
Brunt papir - min favorit!
- Du må tage papiret af. - Ja æh... jeg viste det.
Det er...
Han hedder Brian.
Han skal holde dig i selskab.
Og nu til det bedste.
Hej, Brian. Brian? Hallo, Brian.
Ikke så snaksaglig, hva'?
Tillykke med dagen, i dag...
Du skal blæse lysene ud.
- Tillykke, - Og ønsk noget.
.. Psammead Crustacea Anostraca Decopodlium...
... Anthropodlious Wishasaurus...
Tillykke med fødselsdagen, idag.
8,311 idag!
Det var den bedste fødselsdag, jeg nogensinde har haft.
Kom nu, alle sammen. Vi må gå nu.
... bortset fra da jeg var 15, og fik en Yak.
Kom igen, Horace.
Jeg ville gerne hjælpe med at rydde op, men...
... jeg har et dårligt ben.
Farvel, jeg kommer til at savne dig.
Jeg kommer også til at savne dig, barn.
Vent nu, I skal vel ikke...
... gå lige nu, eller hvad?
Hvad... alle sammen?
Du kunne komme med os. Cyril og jeg kunne flytte ind med Lamb.
Vi kunne fylde vores værelse med sand for dig.
Ville I gøre det for mig?
Det er meget sødt af dig, men...
Jeg forstår.
Farvel, barn.
Farvel.
Sandfe,
...hvad ønskede du da du pustede lysene ud?
Jeg, ønskede?
Du må sjov!
- Farvel. - Nu går vi.
Kom nu. Vi kommer at savne dig.
- Farvel. - Horace...
Farvel, Sandfe.
Kom nu, Jane!
Den vil ikke starte.
Det kan være vand i karburatoren, eller en sandwich.
Jeg fandt mistænkelige brødkrummer omkring starteren.
Ingen problemer, jeg har en bog her et eller andet sted. Undskyld mig.
Eller spiste jeg den? Sandwichen, ikke bogen...
... selvom at jeg har slugt en del bøger igennem årene.
Det her er ikke til nogen hjælp, vel??
Betyder det her at vi skal blive?
Jeg vil bare rejse hjem.
Vi er snart hjemme.
Jeg er sikker på, at jeres onkel kan ordne problemet. Imens...
... er det bedst at gemme sig bagved noget brandsikkert.
Nu ved jeg det, lad os lege noget.
Måske gemmeleg?
- Jeg har fået meget træning. - Okay, Horace, gemmeleg.
- Jeg tæller. - Godt.
1, 2, 3,
4, 5, 6, 7,
8, 9, 10, 11,
12, 13, 14, 15,
16, 17, 18,
19...
20.
Far!
Robert...
- Far! - Far!
- Far. - Far.
Robert.
Tak.
Kære Sandfe,
Jeg har tænkte på hvad du sagde til mig den nat.
At magien toner væk fordi folk glemmer.
Jeg vil have at du skal vide, at jeg aldrig glemmer.
Jeg glemmer ikke I morgen eller næste måned, eller næste år.
Og en dag når jeg er voksen og har mine egne børn,
skal jeg fortælle dem det.
En fantastisk historie...
.. om en sommer og en hemmelig strand...
og ønsker og guldmønter,
og magiske vinger,
og fem børn
og en Sandfe.
Okay.
Ikke bekymre jer.
Vi møder dem igen...
i anden del, "Sandfeen og Fem Børn".
"Sandfeen kommer tilbage" - foran titlen, ovenover titlen.
Sandfeen i Sandfeen -
den her gang med en motorbåd.
hvis jeg bare justerer lidt på toppen af den her, så...
... kan jeg bygge den om til en motorbåd.
Bzzzz!
Det var min elektriske tandbørste.
Hey, Brian... du virker bekendt.
Har vi mødtes før?
Kom bare ind. Kom her.
Sid her, Brian.
Sid... bare ned, Brian.
Kan du ikke bøje på midten.
Kan du lide fisk?
For der kommer en masse fisk her om to timer.
Så, her bor jeg.
Og æh... Brian, gør ikke sådan.
Det her er en børnefilm.
Her er køkkenet.
Vi skal fjerne den her væg.
Det her er dit soveværelse. Kom her ind.